Vad gör vi nu?
Jag vet inte.
De blir inte mer döda.
Okej.
Fan också, klorinet är slut.
Kom igen, Miranda.
Det här är det sista. Du klarar av det.
- Var är Nadia? - I Romans rum.
Hennes rum är iskallt.
Hon stirrade på honom.
- Vem? - Nadia.
Och sen föll han ihop och dog.
Du sa att du slog till honom med en snöglob. Eller hur?
Han fick antagligen en hjärnblödning.
Jag hatar dig.
Jag hatar er allihop.
Om vi har tur så slipper vi livstids fängelse.
Vad sägs om att vi tänker på hur tacksamma vi är...
över att alla lever?
- De flesta av oss, åtminstone. - Han var en god kristen.
- Han förtjänar en begravning. - Givetvis.
Du ljög för mig!
Ni ljög båda två!
Jag såg dig förvandlas till ett vilddjur.
Och du... jag vet inte ens vad du är.
Ni är båda monster.
- Och det här... - Det som har hänt har hänt, Miranda.
Världen som bara fanns i mardrömmar är den värld
som du lever i nu. Och det blir aldrig som förr igen.
- Det är över. Du är i säkerhet nu. - Och om de kommer tillbaka?
Det gör de inte. De är döda. Allihop.
Jag vill åka hem.
Vi behöver dig.
Nadia behöver dig.
Låt oss... sitta ner och ta det lugnt...
en sekund.
Lägg dig ner.
Allt kommer att ordna sig.
Var det barnet som de egentligen var ute efter?
Var resten av morden utan syfte? Varför då?
De trodde att de förbättrade världen.
Vi måste fortsätta som om ingenting har hänt.
Åk hem, sov. Kom för sent till jobbet,
annars fattar Templar att något har hänt.
- Och liken? - Jag tar hand om dem.
- Hur då? - Jag löser det.
Jag åker till 7-Eleven, köper mer klorin och städar klart.
Sen åker jag till jobbet.
- Lämna mig inte ensam här. - Du är inte ensam.
Anna är här.
Varsågod. Drick det här.
Är det en av dina hemliga, urgamla dekokter?
Smärtstillande och apelsinjuice.
Ibland räcker det med vanlig skolmedicin.
Det du gjorde igår natt... Att du räddade honom...
Han skulle ha gjort samma sak för mig.
Jag verkar ha haft fel om dig.
Hur kan någon vilja skada dig?
Anna, om jag kan hjälpa dig med något...
Released on www.DanishBits.org
Ding dong, häxan är död.
Född Alyona Ivanovna Potyomkina-Zosimova.
I Irak kallades hon
för "al-Akhbar al-Saiyya` fi al-Ah`thia Ma`aqoula".
Fritt översatt betyder det ungefär
"dåliga nyheter i fotriktiga skor".
Du är en enormt skicklig skådespelare, men jag vet att du dödade henne.
- Jag har ingen aning om... - Ingen fara.
Hon var faktiskt besvärlig.
Du gjorde mig ärligt talat en tjänst.
Och beträffande resten...
Vad ska jag göra med dig, Roman?
Du domderar och trakasserar mig, och ber mig sen att rädda din mänskliga själ.
Men den här gången har du överträffat dig själv.
Du kommer hit med en bil full av lik och vill att jag trollar bort dem?
För helvete, kan du inte bara fixa det?
Så bör inte en man i din position be om en tjänst.
- Vilka var de? - Ingen aning.
De anföll mig i mitt hus och försökte döda mig och mitt barn.
- Varför gjorde de så? - Du får fråga dem.
Men jag antar att inte ens du har teknologin som krävs för det.
Inte än.
Om jag får gissa
så var deras favoritvapen en sorts båge.
- Hur vet du det? - Biskopen hittades mördad
med mer pilar i sig än sankt Sebastian.
Vilket innebär att hans företagsaktier...
Tänker du hjälpa mig eller ej?
Jag ska städa upp åt dig.
Men på vissa villkor, och de tar jag upp senare.
Först och främst måste du sluta lägga dig i mitt arbete.
- Lovar du det? - Ja, givetvis.
- Jag vill träffa min syster. - Hon... genomgår behandling just nu.
Norman Godfrey Ring mig när det är gjort
Var i hela friden har du varit? Det spelar ingen roll, ge mig en kram.
Vad är det?
Jag förstår att du håller dig på avstånd efter allt som har hänt.
Jag lärde mig ett nytt ord idag, av Pryce faktiskt.
- "Solipsism". Det betyder... - Det enda som existerar är jag själv.
Johann hade rätt. Jag har inte bara varit en dålig flickvän.
Jag har levt hela mitt liv på fel sätt.
Jag älskar dig av hela mitt hjärta, Norman. Nu vet jag det.
All den tid som har gått förlorad...
Jag vill gottgöra det. Visa mig hur jag blir din perfekta kvinna.
Jag är redo för förändring. Jag sjunger till och med kärlekssånger nu.
Stäng av det där.
Metotrexat, cyklofosfamid,
carboplatin och etoposid.
Se där. Du försvaras av hela spanska armadan.
Ett lymfom i stadium IV, verkar det som.
Jag behöver åtminstone inte... stå framför spegeln
och öva på hur jag ska berätta för dig.
Jag ger inte upp, hur dåliga oddsen än är.
Jag ska klara av det här.
Jag har varit en dålig mor.
Det här är en chans att... återfå mina barns respekt genom att inte ge mig.
Och om sjukdomen vinner ska jag avsluta mitt liv
i kärlek, medkänsla och med dig som min ledstjärna.
Du är otrolig, Olivia.
Du siktar på att bli en lydig partner.
Inom vissa gränser.
En sångerska, tapper överlevare.
Om ödet vill.
Vet du att sankt Paulus var en helvetiskt elak typ med mord i sinnet,
men att han nu ses som en god person
eftersom han ändrade sig i tid?
Den chansen hinner inte du ta.
De här tabletterna gör ditt skelett så skört
att du kan bryta armen när du tar på dig kläderna.
De här tar du mot de lila lesioner som kommer att täcka ditt ansikte
och hals, men de gör att ditt hår, naglar och tänder kommer att falla ut
och dina ögon kommer att bli senapsfärgade.
Varför säger du det här?
Mirakelmedicinen!
Den absorberas via njurarna, men dina kommer att drabbas av nekros
och gangrän då cancern sprider sig, och då måste de opereras bort.
- Så den hjälper inte, tyvärr. - Snälla, sluta.
Du kommer att lukta död flera månader i förtid.
Som rutten fisk.
Det kommer att göra ont att andas, svälja
och... och...
du kommer att förlora smaken för blod.
Jag berättade inte...
för att jag ville skydda dig. Skydda oss. Jag...
Jag var rädd för det här. Att du inte skulle förstå.
Jag skulle inte förstå att du livnär dig på mänskligt lidande?
Det är inte så längre, tack vare Johanns arbete.
- Herregud, är han likadan? - Absolut inte.
Vet du...
jag kom hit för att döda dig.
Jag vet att jag har gjort dig illa...
- Men att lindra ditt lidande... - Snälla, förlåt mig.
- Genom mord... - Vi blir en familj!
- Vore inte bara fel... - Vi två!
- Det vore fel... - Med Shelley! Vår son!
- Det vore otillfredsställande! - Vi kan vara ihop
- den lilla tid jag har kvar! - Nej!
Jag ska se på när du dör i plågor.
Det är det minsta jag kan göra för Marie.
Det är jag henne skyldig.
Jag hade inget val.
Hon försökte döda mig, för att straffa dig.
Så mycket hatade Marie dig.
Norman, det var i försvar. Du måste tro mig. Norman!
Snälla, du måste tro mig!
Jag kan dra åt helvete.
Du kan dra åt helvete.
Godmorgon, Pearl.
- Du ser strålande ut, som vanligt. - God morgon, doktorn.
Vad står på dagens meny av sjukdomar och smitta?
Mrs Blakelock ringde igen.
Hon tror att hon är döende i malaria.
Tänk om vi hade sådan tur.
Förbannat gott kaffe, förresten.
Miranda Cates ringde. Hon lät upprörd.
- Hurså? - Hon sa inte det.
Hon är på väg hit nu.
Kan du ta fram hennes journal åt mig är du snäll?
Och kan du åka iväg och handla?
Vi har ont om tungspatlar och gummihandskar.
Jag tror att det finns en låda gummihandskar i skåpet.
- Jag såg efter igår. Nada. - Ska jag åka nu på en gång?
- Ja. Innan det blir för mycket att göra. - Men telefonerna...
Simultanförmåga ligger i släkten.
Köp mer bomull också.
Vi kan aldrig ha för mycket bomull.
Du är en pärla.
Okej.
Tack, Pearl.
- Är det dags? - Ja.
Jag stannar här hos dig. Du behöver inte oroa dig för något mer.
En sista sak, bara.
Om folk i stan hittar min kropp...
Jag är lite orolig för vad de gör med den.
Jag ska se till att polisen hittar den först.
Efter rättsförhöret får du vila på släktens begravningsplats.
Nej, inte där.
Någon annanstans?
Vid floden.
Den gamla kyrkogården ligger bredvid floden.
- Jag brukade gå dit... - Efter skolan för att sitta och läsa.
Det var det enda stället där jag fick vara ensam.
- Det är vackert. - Det är vackert.
Det blir perfekt.
Då ska du få vila där.
Bland odörtblomstren, med utsikt över floden.
- En sak till. Jason. - Jason.
Han har placerats hos en bra fosterfamilj.
Han kommer att tas om hand på bästa sätt, det lovar jag.
Jag är redo.
Bach.
- Den första konserten vi gick på. - Den första konserten vi gick på.
Philadelphia Orchestra.
Jag hoppades att det var ett fint minne.
Sov nu.
Älskade Shelley.
- Hur länge... - Omkring 25 minuter.
Jag vet inte om jag klarar av det här. Jag är ledsen.
- Jag vill stanna... - Du fanns där när hon behövde dig.
Hallå?
Jag är tillbaka.
Miranda?
Hallå?
Miranda?
POSTNATAL NÄRING
Jag ammade för två timmar sedan, och allt var normalt.
Om något av det här kan kallas normalt. Sen började jag bara blöda.
Det är okej. Barnet mår bra.
- Ja, men tänk om... - Tänk om en asteroid krockade
med jorden och vår planet for rakt in i solen?
Om man bara tänker "tänk om", då blir man lika galen som en lom.
Det där var ett lom-läte, om du trodde att jag börjat yla mot månen.
Okej, då ska vi se hur mamma mår.
Inte barnets biologiska mamma, utan dess ställföreträdande mamma.
Men du är ändå barnets mamma. Så känner hon det.
Men tänk om... ifall...
Nadia har svalt mitt blod?
I människotermer är palindromiskt läckage
ett förstadium till att zygotens matrix utvidgas,
men det brukar inte visa sig så här tidigt, så...
- Vad betyder det? - Har du varit stressad på sistone?
Pryce. Vad i helvete pågår?
Jag skulle hälsa på Shelley, men jag fick inte komma in på hennes rum.
- Sitt ner. - Jag vill inte sitta. Jag vill ha svar.
Din brorsdotter ville att du skulle få veta allt
så snart proceduren var klar.
Nu får jag lov att förklara vad som har hänt.
Norman, Shelley Godfrey finns inte längre i sin fysiska person.
Shelley Godfrey är sinnet inuti flickan.
Mitt forskningsframsteg gällande inkubation utanför livmodern...
Vi har använt oss av experimentet för att skapa en situation
där hon kan överleva och vara lycklig på alla vis.
Projekt Ouroboros bestod i att skapa en värdanatomi,
och när Shelley återvände insåg jag att denna kunde bli ett hem för Shelley.
Med atmosfäriskt syre och en fluorokarbon-sammansättning...
Vi byggde en tank med fostervätska och simulerade tyngdlöshet.
Vi laddade upp den riktiga Shelleys medvetande till servern
och laddade ner det till den nya kroppen.
Vi skapade en kvinna utan fysiska krämpor,
som kunde njuta av livet.
Din jävla fitta!
Jag borde slå ihjäl dig!
Vår relation har inte varit problemfri,
men vi behöver väl ändå inte hota varandra.
Och du behöver inte kalla mig för otrevliga saker.
Du gav dig på en liten flicka
som skulle göra vad som helst för att bli sedd
av Olivia, en kvinna som gärna offrar
sin fysiskt drabbade dotter för sin egen fåfängas skull.
Och allt du vill är att utöka din lista med vetenskapliga framsteg,
- hur udda de än är. - Det här var Shelleys egen idé.
Och angående mitt rykte så har jag gått med på hennes krav
om total tystnad, allt för att skydda hennes anonymitet.
Jag har offrat 20 år av forskning och min plats i historien
för att ge din brorsdotter en chans till ett bättre liv.
- Och det gör jag med glädje. - Sankt Johann!
Jag får väl tända ett jävla ljus.
Ska jag verkligen tro på att Olivia inte legat bakom det här sjuka
- och galna projektet? - Olivia hade inget alls
med det att göra. Hon agerade dessutom tvärtemot sina bästa intressen.
Olivias enda intresse är Olivia. Men det behöver jag inte berätta för dig.
Som hennes läkare vet du säkert allt
- som finns att veta om Olivia. - Det finns en teori
som inte är helt utan grund... Nämligen att den vackra värdanatomin
kan användas till något annat,
och att dess olika komponenter kan bota Olivias cancer.
Är du medveten om att hon är döende i cancer?
- Ja, och jag känner till annat också. - Trots det insisterade hon på att Shelley
skulle ha kroppen. Även om det kostar Olivia livet.
Jag har känt kvinnan i 20 år. Tror du verkligen på
att hon ska dö av en plötslig attack av generositet?
Vi har tydligen dig att tacka för hennes otroliga förändring.
- Verkligen? - Hon älskar dig.
Djupt, Norman.
Hon skulle offra allt, till och med sitt eget liv,
om det skulle ge henne din kärlek och respekt.
Hon sa exakt så,
utan ironi eller betänkligheter.
Det är förbluffande vad människor gör för kärleks skull.
Till och med Olivia.
Och om Olivia skulle ändra sig och använda anatomin för reservdelar,
vad skulle då hända med Shelley?
Hon har varit död i tre minuter nu.
Inga livstecken. Doktor, det är...
Flusha adrenalin!
Genast!
Hej, käraste.
Var är elektroderna?
Ge mig elektroderna!
Kom igen!
Undan!
Om igen. Undan!
- Doktorn, hon blir obotligt skadad... - Hon är redan död.
Undan!
Varför?
Tack, Johann. Jag behövde det.
Nu ska jag leta reda på mitt barnbarn.
Jag har bra nyheter och dåliga nyheter.
De bra nyheterna är att det inte finns några dåliga nyheter.
Det rinner blod ur mina bröst!
Ja, det kommer sig av en cocktail med aminosyror som du får
för att modersmjölken ska bli superstark. Jag kan ge dig en lägre dos,
men den telekinetiska valenshämmare som jag använder är...
ett sorts psykologiskt kamouflage.
Ja, du är världens gulligaste bäbis! Ja, det är du!
Jag vet inte vad du pratar om.
Inget av det här skulle ha hänt utan dig, Miranda.
Herre jösses!
Eller hur?
Du är nålen i... DNA-höstacken.
Snälla, ge henne till mig...
Tack gode Gud för att du gick in på blodbanken i Bangor,
annars skulle hela projektet ha gått åt fanders!
Och nu måste vi inte begränsas av tyngdlagen.
- Ja! - Du skrämmer mig.
Lägg av nu, de andra var läskigare. De religiösa skummisarna?
Vad tusan handlade det om?
Tänk om de hade skadat världens sötaste bäbis?
- Ja, det är du... - Ge mig henne!
Ja, det är du!
Se på henne! En fråga bara,
ser det ansiktet ut som om det tillhör de fördömdas drottning?
Det var väl så de där idioterna sa?
Vem är du? Vad vill du?
De flesta människor kan inte svara på de frågorna.
Vem jag är kräver en längre förklaring och det har vi inte tid med.
Vad jag vill... finns här.
I det här rummet. Jag vill ha dig.
Med din praktfulla, rikliga mjölkproduktion. Herre min skapare!
Vilket har tillåtit oss att tredubbla hennes äggproduktion. Ja!
Du bär på fler ägg än du själv kan ha nytta av.
- Jajamän! - Vad?
Jajamän. Det enda jag ångrar är
den yttre påverkan som behövdes för att du skulle stanna i Hemlock Grove.
Men du var inte i någon fara då bilolyckan skedde.
Det lovar jag, som ditt egna exomorfiska gränssnitt.
Var det du?
Lugna ner dig! Annars får du en spruta Hibernal!
Snart ska vi flyga härifrån. Du kan inte vara halvhispig då.
- Vad står på? - Olivia, du ser strålande ut.
- Hur mår du? - Jag är döende i cancer.
- Annars har jag inget att klaga på. - Du är absolut en överlevare.
- Jag ska tänka goda tankar. - Tack.
Du behandlar alltså mitt barnbarn?
- Ja, en rutinkoll. - Tänk att min son har gett dig
- det ansvaret. - Han har förgiftat...
Nu är din mammalek över.
- Jag är här för att hämta barnet. - Jag kan tyvärr inte
- överlämna henne till dig. - Nu räcker det, Arnold.
Vi är släkt, har samma blod.
Vissa ting är tjockare än blod.
Mrs Godfrey gav mig tydliga order.
Du får inte ta med dig barnet.
- Ge mig henne. - Aldrig i livet!
Det var du som förde med dig all olycka!
- Det var ditt fel att mr Conway dog. - Släpp henne!
Alla hemskheter hände på grund av dig!
Jag slår snart till dig, din jävla satmara!
- Nej! Skada henne inte! - Ge henne till mig!
Skada henne inte!
Läkare, hela dig själv, eller vad du nu är.
- Vem fan är du? - En missnöjd kund.
Och trots att det var bra mot magont,
så var ditt Sebzilla inte lika bra som din reklam.
- Jag kan fixa fram dina pengar. - Jag är trött på tomma löften.
Ta av dig kläderna.
Ta av dig kläderna, för helvete!
Stäng avdelning G. Ingen passerar in eller ut.
Alla som inte har Y12-tillstånd ska skickas hem
för resten av dagen.
Det här börjar och slutar med din mor.
Han har fjäll under huden. Och han använder mig för att styra barnet,
och därför blöder mina bröst. Och din mamma...
Din mamma är också ute efter henne.
- Var är du? Var är Nadia? - Hon dödade Anna.
Hon dödade henne på samma sätt som hon dödade den andra mannen.
Är Anna död?
Hon får oss antagligen att drömma drömmarna också,
du, jag och Peter.
Och orsakar min bröstmjölk.
Och han är ingen läkare.
Han utnyttjade mig och...
han har fjäll under huden.
Jag vill att du kommer till Vita tornet.
- De förföljer oss. - De kan inte få tag i er här.
Jag lovar att ta hand om er båda två.
Okej.
Olivia är ute efter barnet.
Dr Spivak!
911, vad är er nödsituation?
Dr Spivak!
Herregud!
Testiklarna dör på några minuter.
Till slut svartnar de och ramlar av,
som vindruvor från en vinranka.
Du verkar veta mycket om killars pungkulor.
Hur har det funkat för dig?
Sätt på de här innan jag tappar tålamodet och tar hela paketet.
Peter, vi måste...
Den där vill du nog lägga ner.
Sista killen som tafsade på mig knivhögg jag i kuken. Så...
Du brukar nog ta något annat än söta ord i din mun.
Sluta. Du är ute efter mig, inte henne.
Lägg ner vapnet och sparka hit det.
- Fängsla honom, kära dam. - Släpp henne.
Det ska jag, men jag har alltid undrat
hur min utrustning skulle funka på damer.
Då kunde jag utvidga min samling.
Nej, Peter.
Snälla, jag har redan förlorat dig en gång.
Du måste döda mig efteråt.
Vad? Nej.
Annars är du inte säker.
- Lova mig. - Nej.
Rid eller dö.
Fängsla honom.
Peter...
- Allt väl, apelsinsplit? - Vad i helvete?
Andreas, varför är din pistol ljuddämpad?
Varför har du en pistol?
Det kan vi prata om en annan dag.
Stick härifrån nu. När ni kommer hem igen är det städat.
- Låt mig hjälpa dig. - Nej, nej.
Skynda dig! Vi har inte tid med det. Vi måste till Vita tornet.
Allt det här är mitt fel.
- Vad? - Vad Nadia håller på att bli.
Orsaken är min bröstmjölk.
Dr Spivak sa att inget av det här skulle ha hänt utan mig.
Han kallade mig en nål i en DNA-höstack...
Hör på nu. Du har gått igenom mycket. Det vet jag.
Du har säkert PTSD. Jag ska prata med dr Pryce, jag är säker på...
Nej! Inte fler läkare! Snälla, lova mig det.
Okej.
Jag tycker så synd om henne.
Utan dig skulle hon vara helt vilse.
Jag också.
Det skulle alla vara.
Ursäkta. Vad?
Du har två besökare, mr Godfrey.
De känner dig, och det är brådskande.
- Peter och Destiny Romantic. - Rumancek, din tönt.
Skicka upp dem till nivå SB. Jag möter dem vid hissen.
Tyvärr får jag inte det, sir. De saknar tillstånd.
Jag ger dem tillstånd.
Jag behöver det i skrift, från dr Pryce.
Ser du namnet på byggnaden?
Det är mitt namn. Stanna där du är,
så att jag kan avskeda dig personligen, din jävel.
Peter och Destiny är där uppe. Vänta här, jag kommer snart.
- Nej, lämna mig inte! - Ingen får tag i dig här. Okej?
- Allt är lugnt. - Ja, men tänk om...
Okej... gå och titta på apan.
Bakom dörrarna där.
Han är jätterolig. Bättre än tv. Jag kommer snart tillbaka. Okej?
Kör henne till behandlingsavdelningen! Spänn fast armar och ben!
Ge 50 milliliter Haldol, intramuskulärt. Håll henne under bevakning
så att hon inte skadar sig själv.
Vad du än såg för hemska grejer i drömmen, så kommer ingen hit ner.
Miranda?
Det här är en toppmodern byggnad med säkerhetsanordningar
som är mer sofistikerade än de på ambassaden i Bagdad,
- och ni vet inte var hon är? - Hon fick ingen bricka
med sökarchip.
Inte dina vänner heller.
Inga fler ursäkter! Hitta henne!
Det tog mig 20 år att inse hur mycket jag ville ha ditt hjärta.
Nu är det mitt.
DU STÅR PÅ TUR
Våning sex är genomsökt.
TAKVÅNING
Hördu, kusinen, är allt väl?
Drömmen, när vi kom hem till dig...
Taket.
- Miranda! - Miranda, vänta.
Du vill inte göra det här.
- Skada inte barnet! - Jag har bara älskat dig.
De skulle ha dödat mig istället.
- Ge henne till mig. - Hördu!
Du föddes som ängel, och jag... Jag gjorde dig till ett monster.
- Miranda, kom tillbaka hit. - Jag ville inte skada dig.
Nu blir allt bra.
Hör på vad jag säger. Kom tillbaka hit.
Snart får du träffa din riktiga mamma. Förlåt mig.
- Nej! - Nej!
Dina ögon är gröna
På morgonen, när du vaknar
Var inte rädd för att vila
Hos mig, min kära
Din far får inget veta
Kärleken kan krossas
Utan att vi säger något
Var inte rädd för att vila
Hos mig, min kära
Din far får inget veta
Älskade, gråt inte
Och jag ska inte försöka
Var inte rädd för att vila
Hos mig, min kära
Din far får inget veta
Ripped and synced by DBRETAiL